Превод Емил и Диана
Този филм е базиран по биографичната книга на Мелиса Мюлер за Ане Франк
и изследванията и интервютата проведени от Кърк Елис.
Някой от сцените са от книгата "Ане Франк-Дневника на едно момиче",
но филма не използва думите на Ане от дневника за изразяване на нейните чувства.
Този филм съдържа реалистични сцени от живота в концентрационни лагери.
Искам да бъда шампион по кънки и писателка.
Искам моята снимка във всички списания.
Може би ще бъда кинозвезда.
Искам да съм различна от всички други момичета.
Искам да съм съвременна жена. Искам да пътувам.
Искам да уча езици - езици и история.
Искам да правя всичко.
Искам...
Ан! Ан!
Ох, този нахалник Лио Купмен. Мисли си, че е влюбен в мен.
Винаги гледа към теб.
Ан, искаш ли да дойдеш?
И да играем монопол утре?
Сани, знаеш, че баба ми идва на гости.
Просто съм твърде заета.
Защо не попиташ Хана?
Аз ще бъда в Синагогата.
Толкова религиозно.
Ан! Ан!
Бързо.
О, не! Съжалявам.
Добре, аз тръгвам. Чао.
Чао.
Не, не. не казвам, че сте лош готвач.
Разбира се. Сигурна съм, че вашият съпруг...
Харесва начина по който сте направили конфитюра.
Мм, Хм.
Здравейте, г-н Клаймън. Здравей, Ан.
Мип, къде е татко?
Една минута. Той е в склада...
с господин Кюглер и с г-н Ван Пелс.
Благодаря ви, Мип.
Мога ли да кажа колко добре изглеждате днес?
Проблемът е, че използувате твърде много захар.
Твърде много индийско орехче.
Не достатъчно кориандър.
Е, да...
Черен пипер, с...
Индийски джинджифил.
Не, затваряме.
Пим.
Майка ти телефонира. Беше доста разтревожена.
Трябваше да се прибереш веднага в къщи.
Какво правите?
Г-н Кюглер пробва някои нови рецепти.
Начина, по който ги смесвате трябва да се подобри, но все пак е добре.
Това действително е висока оценка, г-н Кюглер.
Както знаете, г-н Ван Пелс има безпогрешен нос.
Ан, имам една гатанка за теб.
Какво е това, което е черно, бяло и червено навсякъде?
Какво?
Вестник.
Нима?
Ти знаеш да четеш, а?
Каква прекрасна книга. Благодаря ти, бабо.
Беше ли вълнуващ целия този път от Германия за теб?
Кажи ми всичко.
Виждаш ли? Тя е все така любопитна както винаги.
Нека да видя твоята книга. Нека да я видя.
Чакай. Баба има друга изненада.
Ето твоят подарък, Ан.
Автоматична писалка.
Виж, Марго!
Красива е!
Ще я пазя винаги.
Благодаря ти, бабо. - Няма защо.
Толкова съм радостна, че дойде да ни видиш.
Баба ще живее от сега нататък с нас, момичета.
Бихте ли желали това? - О, да.
Много.
Ан...
Защо не пробваш новата си писалка?
Да, трябва... незабавно.
Извинете ме. - Не се бави.
Семейство Гослар ни очакват.
Погрижи се, тя да се приготви.
Остави я да се забавлява, Едит.
Разглезваш я ужасно, Oто.
Тя трябваше да си дойде направо вкъщи.
Ох, умирам от глад.
И моля те внимавай за поведението си, Ан.
Знам... като Mарго.
Мислех, че харесваш семейство Гослар.
Разбира се.
Просто ми се искаше, семейството на Хана Лий да не е толкова религиозно.
Предпочитам да отида на кино.
Амин.
Хитлер е просто едно трескаво състояние, Ханс.
Германия ще се съвземе. Помни ми думите.
И как ще се предотврати анексирането на Холандия от онзи побъркан...
за да освободи "германските" си братя?
Холандците са различни.
Понякога Oто си мисля, че имаш твърде много вяра в хората.
Бедната майка. Вече се чувства по-добре.
Бог решава, Едит.
Един ден, всички ще си отидем в къщи.
Дотогава, ще преживеем някак си.
Радвайте се, че имате парно отопление.
Позволете ми да ви помогна, г-жа Гослар
О, много мило от твоя страна.
Такова сладко момиче.
Вие сте щастливи.
Хана сякаш е с две леви ръце.
Понякога ми липсва целодневен слуга...
Но нямаме пари да плащаме на слуги.
Както и да е, холандските слуги са безнадеждни
Просто не може да се разчита на тях.
Майко?
Ан казва, че не трябва да ги наричате слуги.
Кажете," прислужница."
Бог знае всичко, но Ан знае всичко по-добре.
Обичаш да се глезиш.
<Дори ти харесва повече, когато другите хора те глезят.
Това прави ли ме лош човек?
Добрите и лошите хора имат нещо общо.
И двата вида правят грешки.
Само...
Добрите хора могат да признаят грешките си.
Учи се от тях.
Разкажи ми за Паула.
Това е история за деца, не за млада жена като теб.
Не.
Искам да я чуя.
"Паула" живеят тук с нас.
Не можеш да ги видиш...
Но понякога, ако пазиш пълно мълчание...
и се заслушаш..
можеш да отгатнеш къде се крият.
Обаче се пази.
Защото никога не знаеш, на коя Паула можеш да попаднеш
На добра Паула...
Или на лоша Паула, която винаги причинява беда.
Не бих искала да бъда лошата Паула...
Но, понякога...
Понякога тя просто изчезва.
Няма значение.
Докато винаги пазиш добрата Паула в сърцето си.
Татко, не може ли те да бъдат един и същи човек...
Добра Паула и лоша Паула?
Защо...
Да. Предполагам, че това е възможно.
Може би добрата Паула се страхува...
От това, какво ще помислят за нея хората...
И затова понякога е лоша.
Поне това е, което аз мисля.
Ти винаги ми казваш, че трябва да мисля за себе си.
Така правех и аз.
Вестниците пишат, че Хитлер е хвърлил вече око на Полша.
Холандия ще остане неутрална, каквото и да се случи.
Въпреки всичко, целият този нацизъм се отразява зле на бизнеса.
Имам по-малко пациенти сега, но няма значение.
Винаги ще има еврейски ниши за запълване.
Ха-ха.
Кажи а.
A.
А, а, а, а.
Г-н Пфефер. Не докато не се оженим.
Ха, ха, ха
Чакай!
Не е честно! Ти ме измами!
Ан! Излез от водата!
Oто, кажи нещо.
Ан, прави както казва майка ти.
Играй си кротко със сестра си.
Знаеш, че не е добре за теб да плуваш.
Изсуши се.
Ти никога не ми позволяваш да се забавлявам.
Не искам да се разболееш. Знаеш колко си крехка.
Aх.
Някога били ли сме и ние такива, Едит?
Не, Oто.
Никога не сме се държали по този начин.
Ох, толкова сте забавни!
Хей!
Ти ми взе ягодката.
Погледнете към моите две малки кинозвезди.
Хи, хи.
Искаш ли още нещо?
Защо аз не бях поканен на това парти?!
Това е г-н Гослар.
Вижте, това е вашият татко.
Ха, ха, ха.
Виждаш ли?
А ми казваше, че той никога няма да дойде в Холандия. Ха, ха, ха.
Честит рожден ден, Ан.
Трябва да се снимаме. Снимка, моля.
Да, татко. - Снимка ли?
Адолф е подаръка ти за рождения ден?
Момичетата и чичо Адолф.
Хана, посочи към татко си. Всички посочете към чичо Адолф.
Много добре.
Германия завладява Полша и свободната зона на Данциг...
Това слага край на усилията и надеждите на дипломатите...
за мирно решение.
Ревът на оръдията заменя преговорите на държавниците...
и завесата на войната пада над цяла Европа.
Излезте навън!
Мирно пред свастиката!
Въшлив предател!
Освиркайте го! - Седнете долу!
Грамадните френски оръдия се насочват към фронта.
Кога най-сетне ще започне филма? - Скоро, Ан. Скоро.
Те са основната национална опора на отбраната.
Не е ли красива Норма Шеърър?
Твърде е красива, за да си загуби главата.
Аз също не харесвах много кралят.
Тайрън Пауър беше много по-хубав.
Точно като момчето, за което ще се оженя.
Вече избрала ли си го?
О, не. Имам твърде много почитатели.
Точно като бедната Мари Антоанет.
Войната няма да дойде тук, нали, татко?
Не.
Не мисля, че бих искала такова нещо.
О, Ан. Британците ще се погрижат за Хер Хитлер.
Нарушавайки многократно договореностите...
за неутралитет на Холандия в този конфликт...
Германската армия...
Какво става?
Ан!
Какво си мислиш, че правиш?
Хвани някоя.
Граждани на Амстердам! Предайте се!
Или ще страдате като сънародниците си!
Питам ви, г-н Гийз...
Как холандската армия ще посрещне една Блицкриг(светкавична война)?
Нима ще отидат на фронта на велосипеди.
Бих искал да не се съглася с вас...
но опасявам се, че не мога.
Целият този разговор за нашествието е безсмислен.
Защо да не отидат? Какво ги спира?
Защо не оставите тази тема?
Ще помисля за това, ако нямате нищо напротив.
А! Г-н Франк слуша жена си.
Виждате какъв е той? Знае всички отговори.
Пазете се от брака, г-н Гийз.
Според мен, достойнствата му са доста преувеличени.
Чуйте, чуйте.
Сестра ми ме помоли да изпратя децата в Лондон...
Да живеят с нея. - Ще го направиш ли?
Как ще мога да ги опазя там?
По-добре е ако останем заедно. Надявайки се за най-доброто.
A, ще ви кажа един виц.
Чували сме го. -Ха, ха.
Всичко трая само пет дни.
Сега хората се хвърлят от прозорците.
Защо е тази паника, Ханс? Научихме се да се приспособяваме.
Приспособявахме сме в Германия.
Исках моето бебе да бъде родено в различен свят.
Не като този от който избягахме.
Имаш предвид Франкфурт?
Не. Не ми се мисли за това.
Поне не сега.
Имам един приятел, който се нанесе вчера.
Много добре, много добре
Така добре ли е?
Еврейски регистрационен офис
Хайде. Побързайте!
Следващият.
Какво става Пим? Защо трябва да сме тук?
Просто формалност Ан, нещо като преброяване.
Нали знаеш, бюрокрация.
Aнелиза Мари Франк.
Oто - Oто Франк.
Катрин!
Ан, Хана почакайте.
Това тя ли е? Възхитителна е.
Нейното име е Габи.
Все още не съм свикнала с мисълта, че имам сестра.
Трябва да се грижа за нея през цялото време.
Не трябва да я разглезваш Хана. Никой не харесва глезени деца.
Мисля, че не ме интересува външния ти вид, Люси.
Ако мога да се изразя така.
Мама ме накара да се облека така.
Тя казва, че трябва да покажем някаква вярност...
Каквото и да означава това.
Татко беше без работа доста дълго.
Мама каза, че Хитлер ще създаде нови работни места тук...
По същия начин, както е направил и в Германия.
Люси! Какво правиш?
Махни се от тези момичета!
Не се безпокойте, г-н Клаймън.
Ще надиграем нацистите точно по техния начин -
чрез документите.
Понеже "Пектакон" е регистрирана като еврейска фирма...
Ще е необходимо да създадем изцяло нова компания...
и с твоето разрешение, Ян,...
Бих искал да я нарека Гийз и къмпани.
Каквото мога да направя, за да помогна...
Но трябва да сте внимателен, г-н Франк.
Бюрократите са тихи сътрудници.
Ще бъдеш записан като изпълнителен директор...
но без отговорности.
Г-н Куглер ще поеме ежедневните операции...
Заедно с г-н Клаймън.
Това ще бъде чисто арийско предприятие...
Всичко - строго законосъобразно.
На хартия, аз няма да фигурирам.
Брайън, донеси количката!
Има ли нещо нередно с нас, евреите?
Не. Никога не трябва да мислиш така.
Сигурно сме направили нещо ужасно.
Не.
Аз бях малко момиче като теб във Виена, когато войната започна...
И нямаше достатъчно храна за ядене.
Един ден, майка ми ме приготви...
И ме заведе на гарата.
Качи ме на влака за Холандия...
Окачи медальон около врата ми и ми каза сбогом.
Тя не те ли обичаше повече?
Да, тя ме обичаше.
Ето защо тя го направи. Имаше храна тук...
И семействата бяха склонни да я споделят с други.
Аз не знаех това тогава.
Чувствах се толкова болна и така самотна, но когато станах малко по-голяма...
Осъзнах, че добрите хора се намират понякога в беда...
Без да са направили каквото и да е лошо.
Мислиш ли, че аз съм добър човек?
Да. Мисля.
Само един?
Ще купим още един по-късно, когато времената са по-добри.
Този е за теб...
да докаже, че най-накрая някой ще направи...
една холандска жена, почтена.
Аз вече съм почтена.
Г-ца Сантрушиц?
Твой ред е.
О! Съгласна съм! Съгласна съм!
Ха, ха, ха!
Обявявам ви за законни съпруг и съпруга.
Още танци!
Музика и шампанско.
Кой не може?
Като че ли имаш два леви крака.
Свършило е.
Танцуваш божествено, Мип.
О, благодаря, Ан. - И ти, също, Ян.
Тя водеше. Аз просто я следвах.
Мога ли да видя пръстена ти още веднъж, Мип, моля те?
Искам точно такъв, когато се оженя...
И съпруг като Ян, също.
Ще го намериш. Като мен.
Може ли?
О, Кърли, моля те. Само още един танц.
О, Пати, седни долу.
Само ще станеш за смях.
Навярно вие няма да откажете поканата на една дама, г-н Франк.
Ами, опасявам се че в момента...
имате съперница, г-жа Ван Пелс.
Госпожице?
Очарована съм, господине.
Еврейски лицей
Името на мъжът...
който е открил основните закони на геометрия е Питагор.
Запишете го, моля.
П-и-т...
а-г-о-р.
Хм.
Да?
Опасявам се, че колкото и да е интересен...
вашият урок, не виждам нищо от тук.
Добре, хм...
Ще смените ли местата си с..
Франк. Франк.
Сменете се, моля.
Квадратът на хипотенузата...
Харесвам очите ти, Джак.
Те са първото нещо, което забелязах в теб.
Хората казват, че моята коса е най-привлекателната ми черта.
Мислиш ли, че са прави?
Да, разбира се.
Знаеш ли, ние живеем в Мерведеплейн.
Не е далече от тук. Можеш да ми дойдеш на гости, ако искаш.
Можем да си пишем домашните заедно. Това би ми харесало.
Също и на мен.
Ще станем добри приятелки. Сигурна съм.
Бях много популярна в училището "Монтесьори".
Плаках когато г-жа Купрус ни каза, че не можем да ходим там повече.
В моето училище, имаше едни ужасни момчета.
Те започнаха да ни наричат еврейки.
Бяхме толкова уплашени, че избягахме.
Не знам. Може би така е по-добре.
Помисли си само. Ако не беше заради германците...
никога нямаше да се срещнем.
Това е Морти.
Тя ще си има котенца скоро...
Защото си има много кавалери.
Ан.
Мамо, ще може ли Джаки остане една нощ при нас?
Ако иска.
Чакай. Имам по-добра идея.
Аз ще дойда у вас.
Ще можем да си говорим за неща, за които не ни позволяват.
Искаш ли да видиш нещо наистина магическо?
Мама е моделиерка.
Най-добрите хора носеха нейните рокли.
Тя спря да ги прави когато войната започна.
Мисли, че те са неуместни.
След войната, ще нося най-хубавите дрехи.
Г-ца Ане Франк беше страхотна на бала на принца снощи...
Носеше красива мантия от златна дантела.
Юп Тер Хоул!
Чела ли си го?
Три пъти. Обичам Сиси Ван Марксвелт.
Тя е любимата ми писателка.
Харесваш ли онази сцена, когато Лио прави предложение на Юп?
Слушай. Аз ще бъда Юп, а ти ще бъдеш Лио.
Хвани ми ръката.
" Юп, ти плачеш. "
Пусни ми ръката, Лио.
Ами ако ти кажа, че ти си моята истинска любов!
О, Лио.
Целуни ме, Юп
Ха, ха, ха!
Джаки, ще ти кажа една тайна...
Ще ми обещаеш ли, че няма да кажеш на никой?
Обещавам.
Никога не съм целувана от момче до сега.
А ти?
Е как беше?
Беше...
Сама ще разбереш.
Искам да бъда истинска жена с тяло на жена.
Ха, ха, ха!
Бих искала да знам как се чувства човек. Може ли?
Не.
Но ние сме най-добрите приятелки, нали?
Разбира се че сме. Ние винаги ще бъдем най-добрите приятелки.
Ако някоя от нас трябва да замине...
Нека да си обещаем, че ще си пишем писма.
Обещавам.
Намираме периметъра на кръг...
с формулата 2 пъти "Пи" по "R"...
Запишете го, моля.
Доста голяма бъбрица си г-це Франк.
Добре, може би ще искаш да споделиш с нас твоите познания.
Малко есе, може би, озаглавено...
Ква, ква, ква, продължи г-жа Куакенбуш.
Да кажем с 500 думи.
За утре.
Уф. Толкова е задушно тук от тези дебели завеси.
Имам чувството, че се задушавам понякога.
Всичко е самовнушение.
Знаете, че това не е истина.
Аз съм много деликатно създание, г-н Франк.
Много деликатно.
Казвам ви, че германците ще изгубят тази война.
Бих искала да знам кога?
Трябва да бъдем благодарни за благословението, което имаме.
Благословение? Oто, наистина ли...
Нашите семейства все още са заедно. Това е достатъчно.
Внимание, всички.
Хм. " Куа, куа, куа! каза г-жа Куакенбуш.
" Разказ от Ане Франк. "
Давай, Ан. Всички те слушаме.
"Имало едно време патица...
"която живеела с три красиви патета, в едно езеро...
" управлявано от един горд лебед.
" Куа, куа, куа! каза г-жа Куакенбуш на своята челяд.
" Куа, куа, куа!" - казаха патенцата.
" По-тихо!" -изрева лебедът...
и се наежи
" Бъдете тихи, или ще ви ухапя и никога няма да крякате отново.
" Този лебед не беше красив лебед. Той беше черен лебед...
" и всички други патици в езерото се страхуваха от него...
" но не и г-жа Куакенбуш
" Ти няма да хапеш децата...
"казала на лебеда...
" който отговори: - Аз ще правя точно това, което си искам.
" те са само едни грозни малки патета...
" и аз съм техният господар.
" след което, той започна да хапе патетата.
" Спаси ни, мамо! - викаха бедните малки патенца.
" и след това г-жа Куакенбуш започна да кряка.
" Тя крякаше и крякаше, и крякаше".
" Спрете! Спрете това проклето крякане, извика лебедът"...
Запушвайки си ушите с крилете.
" но г-жа Куакенбуш не спря...
" не и докато черният лебед отлетя, за да не се върне никога.
"Тя събра нейните патета около себе си...
" и те щастливо си заплуваха от тогава...
"пеейки, Куа, куа, куа!
Право нагоре
Мислех си. Може би е добра идея...
Да използваме и зданието зад нас.
Ще ви покажа какво имам пред вид.
Има две стаи и банята на долния етаж...
Мансарда - отгоре.
Чудесно място за лаборатория, не бихте ли казали?
Място за г-н Ван Пилс и мен...
Където да провеждаме нашите малки експерименти.
Какво ще кажеш? - Добре. Защо не?
Бизнесът е добър. Война е.
Можем да си позволим да се разширим. Да.
Заповядайте. Следващия!
Германците са особено щедри днес.
Четири звезди за един единствен купон за дрехи.
Ние също ли ще трябва да бъдем дамгосани сега?
Така изглежда.
И трябва да плащаме за тази привилегия.
Няма ли да ти липсва училището, вече сме почти към края?
Да ще ми липсва. Особено историята. Обичам историята.
Толкова е дълъг пътя до лицеят.
Много ми липсва колелото.
Лично, аз съм радостна, че моето го откраднаха
Поне не го взеха германците.
О, г-це Куакенбуш!
Куак, куак, куак!
Понякога се държат съвсем детински.
Виж. Не е ли очарователен?
Помолих татко да ми го купи за тринадесетия ми рожден ден.
Това ще бъде най-хубавия подарък. Великолепен е.
О, съжалявам.
Хм, ти си Ане Франк.
Ти учиш заедно с моята братовчедка Уилма.
Аз съм Хелоу. Хелоу Зилбърберг.
О, здравей...
Това е моята най-добра приятелка Джаки.
Как си?
Може би ще ми позволите да ви купя горещ шоколад?
Обичам шоколад. Шоколад?
Твоето име наистина ли е Хелоу?
Хелмут, но моят дядо не го харесва...
Затова той ме нарича Хелоу.
Но родителите ти не мислят ли, че e малко смешно?
Не знам. Не съм ги виждал от четири години.
Съвсем сам ли живееш?
Сигурно е толкова... толкова опасно.
Никога не съм имала такова приключение преди.
Предполагам, че Ома така е живяла...
Но тя никога не говореше за това.
Тя умря миналата зима. Имаше рак.
О, съжалявам.
Никога не можах да й кажа колко я обичам.
Толкова бих искал да се видим отново...
Ако нямаш нищо напротив.
Ти нямаш приятелка, нали?
Добре, имам, разбира се. Казва се Орзула. Тя е много хубава.
О, така ли?
Но тя не е така интересна колкото си ти.
Можем да срещаме в сряда вечер.
Моите баба и дядо мислят, че ходя на уроци по дърворезба...
но в същност предпочитам да остана на тишина.
Не че съм фанатик или нещо такова.
Нали знаеш, почти всички така викат.
Бих предпочел да бъда с теб.
Добре, пристигнахме.
Мога ли да ти се обадя?
Би било хубаво.
До сряда, тогава.
Чао.
Оох!
Влез, Мип.
Седни.
Без съмнение си прочела...
как германците прочистват провинциите от евреите...
и ги изпращат всички тук към Амстердам.
Нашият собствен еврейски съвет търси съдействие.
Говори се за масови депортирания, в трудови лагери.
Спомняш ли си онези бедни момчета, дето бяха арестувани миналият февруари?
Те бяха изпратени в трудови лагери. Нито един не се върна.
Мип, искам да ти доверя една тайна.
Едит, децата и аз ще се укрием.
Г-н Ван Пелс и неговото семейство ще се присъединят към нас.
Няма да чакам нацистите, за да ни отвлекат.
Просто ще изчезнем.
Къде ще отидете?
Тук.
Не разбирам.
В пристройката, в задната част на това здание.
Ще се преместим на шестнадесети юли.
Това е по-малко от месец.
Клайман и Куглар ще ни помогнат...
Да преместим някой принадлежности и да ни снабдяват с провизии
Ще се нуждаем от някой, на който да разчитаме...
Който да се грижи за нас.
Ти знаеш колко ти се доверявам тук в офисът...
Но това за което те моля, това за което те моля сега...
Да. Ще го направя. Разбира се.
Помисли си Мип.
Това ще бъде огромен товар, свързан с риск.
Наказанията ще бъдат жестоки.
Казах "да". Имам предвид това.
Благодаря ти, Мип.
Ан и Mарго, знаят ли?
Не, още не.
Нека ги оставим да се порадват на живота още малко.
Пим. Благодаря ти, Пим. Благодаря ти много.
Благодаря ти, Пим. Благодаря ти. О, татко обичам те.
Толкова е красиво.
Благодаря ти.
Тя просто е развълнувана.
Да сигурна съм.
Доста обаятелно момиче, какво ще кажеш?
Сякаш са от истинска кожа.
Ти си толкова щастлива.
Знам.
Ан, кое е това момче?
Хм, това е Петер Ван Пелс.
Той винаги работи нещо...
в градината отзад. Голям глупчо.
Мама казва, че трябва да бъда мила с него...
Защото неговият баща работи с Пим.
Мисля, че той е сладък. - Сладък?
Петер, искаш ли бисквита?
Ан ги е изпекла.
Чудесно. Ще си взема една. Благодаря.
Влез. - Благодаря.
Ще доведа Ан.
Здравей. - Здрасти.
Добър ден на всички.
Седнете.
Всички.
Представлението започва.
О, Ан, тези цветя са за теб.
Благодаря ти.
Знам за какво си мислиш...
Но не съм влюбена в никого.
Ние сме просто приятели.
Моите баба и дядо не одобряват, че се срещам с теб.
Казват, че не сме достатъчно големи.
И ти не би направил нищо...
което баба ти и дядо ти не одобряват.
Любовта винаги намира път.
Ще те видя по-късно, тогава.
Довиждане - Довиждане
Марго, какво мислиш за Хелоу?
Той е... той е много приятен.
И свестен.
Лесно е да се види, че той е влюбен в теб.
Да. Доста забавно е.
На колко години беше, когато ти започна цикъла?
Ан? Малките момичета не трябва да говорят за такива неща.
Омръзна ми да бъда малко момиче.
Искам да бъда жена.
Добре, различно е за всяко момиче.
Жена.
И твоят ред ще дойде.
Просто трябва да бъдеш търпелива.
Колко дълго?
Франк? - Да.
Подпишете тук.
Марго.
Трябва да отида до Ван Пелс.
Не отваряй вратата докато се върна, разбра ли?
Защо? Какво става?
Баща ти... баща ти получи призовка.
Не се безпокой. Той е планирал нещата.
Ще се върна, колкото мога по бързо.
Трябва да се каже на Ан.
Съобщи й го, колкото се може по-внимателно.
И помни, пазете пълна тишина.
Все едно, че няма никой в къщи.
Разбрах. - Добре.
Ан.
Влез, седни.
Какво става?
Те дойдоха за Марго.
Винаги си мислехме, че ще дойдат за Ото или за мен.
Но никога за децата.
Къде е Oто?
Отиде да посети някакви приятели в болницата Трюът.
Планирах за шестнадесети, но това променя всичко.
Oто знае какво да направи.
Татко. Мислех си, че никога няма да те видя отново.
О, не бъди глупава, Ан.
Какво става?
Ан, слушай.
Искам ти и Марго да опаковате раниците.
Утре няма да има никакво време.
Татко, какво става? - Ще ти обясня всичко по-късно.
Сега вървете. - Хайде.
Обади се на г-н Клаймън. Той е инструктиран.
Доведи Мип и Ян. Кажи им да дойдат и тръгвайте веднага...
преди полицейския час.
Тези картини са важни.
Ан, знам, че е трудно, но трябва да бъдеш разумна.
Не ме интересува.
Моите звезди означават всичко за мен.
Джаки е на телефона.
Джаки? - Да.
И помни...
Здравей, Джаки.
Ан, просто няма да повярваш.
Юп си има бебе.
Допускала ли си, че тя някога ще стане майка?
Кой?
Юп. Юп Тер Хол.
Видя ли новата книга на Сиси Ван Марксвелд?
Почти съм на средата.
Прекрасна е, нали?
Ще дойда утре. Можем да я четем заедно.
Ти ще бъдеш Юп, а аз ще бъда Лио...
Точно като миналия път.
Добре.
Ще се видим утре.
Нямам търпение да ти покажа корицата на книгата
Толкова е хубава.
Трябва да тръгвам.
Нашите гости пристигнаха.
Довиждане, Джаки. Да?
Мип и Ян.
Оттук.
Продължавайте, довършете с опаковането на дрехите.
Ян.
Г-н Франк, позволете.
Хм.
Ян, помогни на г-н Франк.
Така ще прикрием следите си.
Ако някой разпитва...
Кажете им, че сме отишли в Швейцария.
О. Изпрати това до майка ми в Баутзен.
Разбираш ме.
Знаеш какво да правиш.
Утре.
Колко дълго ще се крием?
Няколко седмици.
Може би месец или два.
Докато войната приключи.
Къде отиваме?
Ще бъдем ли в града?
Или в страната? - Ще узнаеш утре.
Всички ще бъдем заедно. Това е главното нещо.
Ще мога ли да пиша на Джаки?
Тя никога не трябва да узнава.
Мурджи?
Мога ли да взема Мурджи с мен?
Съжалявам.
Ще оставим някаква храна и бележка за съседите.
Не е честно!
Не. не.
Не се безпокойте. Ще се видим скоро.
Побързай, Марго, преди преди да се е съмнало. Чао.
Моля...
Върнете се.
Всичко ще бъде наред.
Ще видиш.
Едит.
Остави всичко.
Мурджи.
Не можем да живеем в миналото, Едит.
Само в бъдещето.
Хм?
Ан, по-бързо, моля те.
Ще поговоря с брат ми.
А Марго?
Тя ни чака. - Слава Богу!
Ноември 1942 Четири месеца по-късно
Скъпа Жаклин...
Ти се единственият човек, на когото мога да разкажа какво се случи...
Но трябва да обещаеш да не кажеш дума на никого.
Не отговаряй на никакви въпроси затова къде сме отишли.
Ако го направиш, това може да бъде много опасно за нас.
Тъй като на теб никога няма да ти се наложи да изчезваш...
Ще опитам да ти опиша нашия живот.
Наричам нашето скривалище " тайното убежище".
И колкото и странно да изглежда, всъщност тук е доста уютно.
Ще се изненадаш да разбереш...
че ние сме просто над офиса на татко.
Нагоре по стълбището отзад и зад малка врата.
Отваряш вратата, прекрачваш прага...
и ето.
Стаята на татко и мама е точно зад стълбището
Марго и аз сме в съседната стая.
Даже си имаме баня.
Горе, има по-голяма стая с кухня.
Там спят Ван Пелс през нощта...
Но през деня, това е голяма всекидневна.
Трябва да стоим на горния етаж докато работниците са все още в зданието.
Петер Ван Пелс има стая отстрани..
много по-малка от моята.
Има и мансарда за склад.
Има складове от двете ни страни...
и съседи наоколо.
Трябва да бъдем невидими ден и нощ.
Все още се вижда.
Отначало само татко и аз вършехме повечето работа.
Мама и Марго превъзмогнаха шока си и започнаха да помагат.
Ризи.
Беше удивително колко много от нещата ни беше успял да промъкне татко.
Аз не бях единствената, която бях съхранила спомените си.
Татко пазеше дори своя стар войнишки куфар.
Беше трудно за всички нас...
да не мислим за животът, който бяхме живели досега.
Така ми липсва моята стара стая...
но поне имам моите кинозвезди, които ще ми правят компания.
С малко късмет...
можем да бъдем щастливи тук, докато се върнем вкъщи.
Засега нашето убежище наистина е тайно.
Г-н Кюглер и г-н Клаймън издигнаха една етажерка...
Пред нашият малък вход.
Трябва да внимаваш, когато слизаш надолу...
да се наведеш ниско за да не си удариш главата.
Всичко беше готово...
до момента, в който Ван Пелс пристигнаха на 13 юли.
Те са тук. - Браво. Влезте, влезте.
Дайте ми въздух.
Е, добре, казах на г-н Ван Пелс...
че няма да отида никъде без моето нощно гърне.
Петер Ван Пелс...
какъвто си е глупчо, си носеше и котката...
Въпреки, че татко му каза да не я взема.
Г-жа Ван Пелс ме помоли да обичам Петер като брат.
Но това е невъзможно.
Мама казва, че той е стеснителен, но аз мисля, че той е доста отегчителен.
Сега трябва да приемем и друг гост.
Онзи ден, татко обяви...
че имаме възможност да спасим един от нашите познати.
Г-н Пфефър ме помоли за скривалище.
Знаем, че това само ще увеличи вашите безпокойства...
така, че крайното решение зависи от вас.
Опасността е същата колкото за седем, толкова и за осем.
Така, че се съгласихме.
От това, което можем да кажем...
Г-н Пфефер е доста приятен...
за зъболекар, между другото.
Това е всичко за което се сетих да ти пиша за сега.
Сигурна съм, че ще се видим отново, Жаклин.
Но вероятно не и преди войната да е свършила.
Дотогава, една малка целувка от твоята най-добра приятелка, Ан.
Добро утро, Мип. - Добро утро, г-н Франк.
Добро утро, Мип. Моля заповядай.
Малко цигари, ако нямаш нищо напротив, Мип.
И чай от мента. Напоследък имам...
страшни пристъпи на виене на свят.
Нещата стават все по-трудни и по-трудни.
Всичко, което можеш да направиш ще бъде добре, за всички нас.
И така, Мип, каква е новината?
Видя ли Джаки. Имам писмо за нея...
но татко няма да ми позволи да ти го дам.
Когато свърша с пазаруването, ще си поговорим.
И какво става с нашият приятел г-н Пфефер?
Той не може да дойде утре. Има пациенти.
Голяма работа!
Притеснявам се. - Утре е петък.
Кажи на г-н Пфефер, че го очакваме в понеделник.
Така ще има време да си уреди нещата...
но нито ден по-късно.
Ще се погрижа за това.
Мип спомняш ли си един от нашите продавачи, г-н Виктор?
Мм, Хм. Мога ли да ви помогна?
Как са продажбите?
О, какво? Лоши. - Хм.
През лятото, много лоши.
Чух, че...
Ноар
Ноа.
Р-р, р-р.
Черно.
A.
О, г-н Пфефер.
Г-н Пфефер.
Но... вие... не сте ли в Швейцария.
Не, не, това е само история.
Здравейте, г-н Пфефер. - Г-жо Франк.
Добре дошли. - Пфефер.
Добре, ето го и г-н Пфефер. - Радвам се да ви видя.
Не се безпокойте. Така е само...
когато работниците долу са навън за да обядват.
През останалата част от денят е тихо.
Ще трябва да изучите правилата, разбира се.
Има цял куп правила.
Г-н Пфефер оценява значението на дисциплината.
Тук безделието е наш враг.
Нашият девиз: работа и надежда.
Слушайте офицерът от Прусия.
Закуската е в 9:00 сутринта...
с изключение на неделите и празниците, когато тя е в 11:30.
Обедът е от 1:15 до 1:45.
И след това очакваме посетители.
Посетители?
Нашите помощници, разбира се. Заповядайте.
Благодаря ви.
Вечерята е след излъчването на нощните новини...
И светлините се изгасват точно в 10:00.
Говорите ли френски, мосю Пфефер?
Да, да, говоря малко.
Как сте госпожо?
Какво означава това?
Моята бедна Шарлот.
Тя мисли, че съм заминал за провинцията.
Кой би повярвал, че съм точно тук...
в центърът на Амстердам?
Бихте ли желали още малко зеленчуци, г-н Пфефер?
Благодаря ви.
Мисля, че всички ние сме много щастливи тук.
Смешно е да се каже такова нещо.
Аз изобщо не мисля, че е смешно.
Просто е чудо, че не плача през цялото време...
мислейки за моите приятели.
Тя взела ли си е нейните хапчета валериан? По тихо.
Пати, пречиш ми на храносмилането.
Децата не знаят нищо за това, което се случва в целия свят.
Чуй, чуй.
Къде ми е възглавницата?
Какво си направил с нея този път?
Изядох я.
Откъде да знам къде е?
Ти непрекъснато губиш всичко.
Ето я!
Твоите предсказания никога не се сбъдват.
Кога съм бъркал?
А кога изобщо си бил прав?
Мисля, че е малко странно...
Ан да бъде заедно с г-н Пфефер.
Той е толкова стар.
Ан е все още дете. Тя няма да възразява.
Преди си живеехме толкова забавно..
Преди да се оженим, имаш предвид.
Ax, винаги ли се бавиш толкова дълго?
Само колкото ми е необходимо.
Трябва да поговоря с твоя баща.
Не ме докосвай.
Чуйте ги.
Всяка вечер вдигат врява.
Щеше да е по-различно със семейство Гослар.
С две деца и бебе на път.
Трябва да го преживеем Едит.
Ако бебето плачеше, какво щяхме да правим?
То щеше да пречи на всички.
Това не е подходящо място за бременна жена, като нея.
Поне щях да се грижа за нея.
Все още не мога да повярвам. Майката и бебето - мъртви.
Мамо, недей.
Щеше да е различно, ако...
Ако бях там за да помагам.
Не знаеш това, Едит.
Точно така е, Ото.
Никога няма да знам.
Трябва да се опиташ да не мислиш за неща, извън тези стени.
Трудно е, знам...
Но не можем да бъдем отговорни за всеки.
А само за нас.
Не трябва да правиш това. - Не мога да не го правя.
Харесвам да гледам хората.
Понякога съчинявам истории за тях...
Представяйки си как изглежда техният живот.
И какъв щеше да бъде нашият, ако...
Ан.
Марго, изглеждам ли по различна от теб?
Различна?
Ан, нима...
Исках това да бъде моята малка тайна за известно време.
Казах само на Беп.
Тя ми донесе някои неща от аптеката.
Радвам се за теб, наистина.
Ако само хората можеха да престанат да ме третират като дете...
Заети ли сте след училище?
Мислиш ли, че си имат еврейски училища в Швейцария?
Разбира се че имат...
Но там няма германци, за да те принуждават да ходиш там.
Все още не мога да повярвам, че тя си остави обувките.
Тя толкова се гордееше с тях, помните ли?
Видя ли ги наистина? - Да на пода.
Сякаш просто ги е ритнала.
Видяхте ли дневникът?
Нямаше го. - Търсихме го.
Съжалявам.
Съжалявам, моята...
Моята жена.
Те я отведоха снощи.
Той ви изпраща това. - Видяхте ли Фритц?
Не можете ли поне да ми кажете къде е той?
Не знам.
Погрижете се да получи това. - Разбира се.
Благодаря ви.
Вие сте толкова любезна.
Кажете му, че го обичам и ще го чакам.
Мм.
Оох!
Проклети да сте, зверове.
Имало е бедствия...
много по-кръвопролитни...
отколкото сме изпитали до сега.
Но накрая...
цялата опозиция ще падне...
и всички наши врагове ще се предадат.
Не понасям да слушам този човек.
През повечето време, дори не разбирам за какво говори.
Това не е краят.
Вероятно е началото на краят...
и несъмнено е краят на началото...
Знаете ли какво означава това, г-н Франк?
О, Пати!
Според мен, британците трябваше да прекарват повече време...
да бомбардират Германия...
И по-малко време да пият чай.
Млъквай вече.
Шшт.
Не се бъркай. - Опитвах се да го наглася.
Всеки път, когато се опитваш да нагласиш нещо, става по-лошо.
Американците, Ото, защо не идват?
Защо се бавят толкова дълго?
Те са заети да се бият с японците.
Не трябва да се отчайваш, Едит. Те скоро ще нахлуят.
Ще бъдат тук скоро.
Да, но ще можем ли...
Татко, би ли помолил г-н Пфефер
защо си мисли, че е толкова неразумно от моя страна...
да настоявам да си използвам моето собствено бюро?
Имам да върша важна работа.
Работа, разбираш ли?
Освен това, има други места, на които можеш да отидеш.
Това твое писане...
можеш да го правиш и в мансардата, разбира се.
Това е само дневник, в края на краищата.
Детско развлечение. - Детско?
Момент, сега не трябва да спорим.
Това, което предлагам е...
Ан би трябвало да използва бюрото, два пъти на седмица...
От 4:00 следобед до 5:30...
А г-н Пфефер може да го използува през останалото време.
Но, Пим...
Договорихме ли се?
Всички трябва да правим малки жертви, Ан.
Имаш предвид мен. Аз трябва да правя тези жертви.
И те не са малко. Аз вече не съм малко момиче.
Г-н Пфефер има право за бюрото.
А аз нямам ли права?
Аз работя точно толкова усилено, както всеки друг тук.
Просто не искам този човек...
да се бърка в моите лични работи...
Това може лесно да се поправи, не мислиш ли?
Тук имам нещо.
Ето.
Това ще пази твоят дневник от любопитни очи.
Благодаря, татко.
Моята малка жена.
Извини ме. - Ох.
Никога не казвайте, че Ан Франк се проваля...
в нейните така наречени проучвания, за моя сметка.
Благодаря.
Моят Пим.
Помогни ми!
Мисля, че бомбардират летището.
Махни се от прозореца.
Не се страхувай. Слушай, това са британски самолети.
Те идват за да ни спасят. - Не, не ми изглежда така.
Петер, слез долу!
Какво правиш?
Не всеки тук е бивш войник.
Ох!
Това е моят партньор г-н Клаймън.
Радвам се да ви видя.
Нашата незаменима Мип. - Здравейте.
И Беп. - Приятно ми е.
Това е г-н Ван Маарен.
Той ще заеме длъжността началник цех.
Поне докато бащата на Беп се почувства достатъчно добре, за да се върне.
Не съм много по приказките...
Но ако търсите човек, който да работи здраво...
аз съм вашият човек. - Добре.
Беп, моля те покажи на г-н Ван Маарен склада.
Аз ще го направя.
Нашите продавачи дават поръчките си на Беп веднъж седмично.
Всичко, от което имате нужда, за да попълните вашите поръчки е тук.
Имаме два вида продукти на "Пектакон" - подправки и конфитюри.
О, това би донесло доста пари...
на черният пазар.
Не знам.
Вашият офис ще бъде тук.
Защо прозорците са боядисани в синьо?
Ax, за да се пазят подправките от светлината.
Хм?
Какво мисли Мип?
Не му се доверява. Мисли, че той е крадец.
Крадец?
A, тя е много предпазлива.
Лющенето на грахови зърна е толкова отегчително.
Никога няма да стана домакиня.
Все едно да си в затвор.
Това е само временно.
Баща ти ще се върне скоро, сигурен съм в това.
Не.
Казват, че е рак.
Има толкова много страдания по света.
Това ли е всичко, което можеш да кажеш, майко?
Това само прави нещата по-лоши.
Честно казано, не знам как можеш да бъдеш толкова нетактична понякога.
Ан! Това не е начина по който трябва да говориш с майка си.
Не ги слушай, Беп.
Знаеш ли, какво правя...
когато нещата станат трудни?
Отивам на горния етаж.
Там има един прозорец в мансардата...
откъдето се вижда стария кестен в двора.
Той има най-чудесните клони.
Когато изцяло разцъфнат..
е толкова красиво.
Когато гледам навън...
се чувствам някак си по-добре.
Понякога се чудя...
дали Бог не е по-близо, отколкото повечето хора си мислят.
Това в някоя от твоите книги ли го прочете?
Станала си такъв всезнайко.
Предполагам, че просто съм отчаяна.
Извинете ме.
Не мислиш ли, че трябва да се извиниш на майка си?
Понякога тя е толкова досадна.
Самата ти си доста досадна.
Хората продължават да ми го напомнят.
Това е естествено за момиче...
Имам предвид, млада жена на твоята възраст.
Спри!
Не искам да чувам, че съм като всички други момичета.
Аз не съм.
Аз съм си аз. Ани Франк.
Ан, майка ти е твоят най-верен закрилник.
Чух я как разговаря с г-жа Ван Пелс.
Тя е твоя приятелка.
Не искам тя да ми бъде приятелка.
Искам тя да ми бъде майка.
Човек, на когото да гледам с уважение.
Да ми бъде за пример.
Майка ти е любезна, щедра жена.
Тя е вярна, предана съпруга, тя...
понася много несгоди, без да се оплаква.
Ти винаги заставаш на нейна страна.
Но аз видях начина, по който я целуваш.
Целуваш я по същият и начин, по който целуваш мен и Марго.
Мисля, че ти дори не я обичаш.
Никога не казвай това.
Не би искала да ти отнема дневника, нали?
Татко.
Съжалявам.
Наистина, наистина съжалявам.
Просто... просто не мога да опиша как се чувствам.
Мама и аз...
толкова сме различни.
Ние сме като нощ и ден.
Тя не разбира каквото и да е свързано с мен.
А ти опитваш ли се да я разбереш?
Ан.
Добре ли си?
Сигурно съм заспала.
Откога ме наблюдаваш?
О, аз току-що влязох. Честно.
Това е боб от склада.
Всички си тръгнаха, затова сега е безопасно да го кача горе.
Mм.
Какво правиш?
Какво има в онази сграда отзад?
Тя не е наша.
Това вярно ли е?
Би трябвало да си на обяд по това време. Излизай.
Върви.
Записите на Куглър стават все по-немарливи.
Завесите в предният офис...
са отворени отново.
Винаги са отворени през уикендите, г-н Пфефер.
О, съжалявам. Аз забравих.
Тогава кажи ми, как да си взема малко хартия?
Сигурно никой няма да види.
Ето така се започва.
Никой няма да види. Никой няма да чуе.
Никой няма да обърне никакво внимание.
След това?
Здравей, Петер.
Здрасти.
Донесе ли хляба?
Дай ми ключовете. Аз ще го донеса.
И махни тази котка.
Изглеждаш смешен.
Сякаш си облякъл едно от скъпите кожени палта на майка си.
Празноглавец.
Мисля, че много е груб начина, по който се отнася с теб.
Не му обръщай внимание.
Той се държи така когато няма цигари.
Харесвам когато се усмихваш.
Така ли?
Тогава очите ти блестят.
Имаш хубави очи.
Не. Аз не съм хубава.
Да, хубава си.
Не, не съм.
Добре, тогава просто ще трябва да ми повярваш.
Претеглихте ли този куп?
Ax. Чудех се къде е.
Благодаря ти.
Значи това е вашият портфейл, така ли?
Току-що ти казах.
Вие сте били в складът снощи?
Точно така.
Защо?
Не трябва да ти обяснявам.
Някой си г-н Франк...
на времето работил ли е тук в офиса?
Евреин?
Какво общо има това с каквото и да е?
Какво се случи с него?
Той... изчезна.
Изчезна?
Точно така.
А сега, моля да ме извиниш...
Ако очакваш някакво възнаграждение,...
Съжалявам, че ще трябва да те разочаровам.
О, аз вече получих възнаграждението си.
Някой живее в онази сграда зад нас. Знам го.
Жена ми почиства помещенията.
Ако имаше хора, които се крият, тя щеше да знае.
Тя си мислила, че веднъж видяла някой...
но се оказало, че той е продавач.
Всеки крие някого тези дни.
Това, което ме безпокои е, че хм... те може би са евреи.
Може да бъде лошо за всички нас.
Мислиш, че Куглер е замесен в това?
Куглер.
Куглер е лъжец. Това вече го знам.
Всички от персонала в този офис са толкова потайни.
Клаймън казва, че трябва да ходи до склада...
Секретарката винаги проверява дневниците...
А тази другата, Мип
Нещо около нея не ми харесва.
Тя е прикрита, това е.
Какво можеш да направиш?
Уволняването на Ван Маарсен може да бъде опасно.
Ако той подозира нещо...
има вероятност, той да отиде в Гестапо.
Възнаграждението за евреи е повишено на 25 гулдена на глава.
От друга страна, ако се окаже че краде...
той също има какво да крие.
Да, мисля, че ти си прав.
Трябва да сме по предпазливи от сега нататък. Това се отнася за всички.
Това са последните ни сто гулдена.
Как ще заработим пари сега?
Някоя от онези твои модни рокли...
може би струват нещо.
Само да посмееш.
Престани да се държиш като глупачка.
Не ми говори по този начин.
Чия е грешката, за да бъдем сега в това опасно състояние?
Вероятно не е моя!
Моля ви спрете да се карате.
Вие сте като две свраки, винаги се заяждате!
Не виждам ти какво предлагаш, за да помогнеш.
Послушай я! - Моля ви.
Обвиненията не постигат нищо.
Ние трябва да се издържаме...
докато вие си пазите всички пари от бизнеса.
Не мислите ли, че моят Кърли заслужава дял от тези пари?
Къде щяхте да бъдете всички вие без неговата проницателност?
Все още да си произвеждате конфитюр!
Казах ви, че трябваше да вземем с-во Гослар.
О, Едит, моля те.
Така ли?
Да, така.
О, г-н Пфефер, бихте ли почакали за момент?
Моля ви, бихте ли предали това на г-н Ван Пелс?
Кажете му... хм.
Кажете му, че очаквам отговор.
О, да, разбира се.
Ако г-жа Франк иска ленените си чаршафи обратно, може да си ги вземе всичките.
Никога не съм ги харесвала.
Честно казано, винаги съм ги намирала за оръфани, нали?
И от сега нататък, да използуват собствените си сервизи.
Да ги видя как ще се оправят.
Благодаря ви, г-н Пфефер.
Няма защо.
Непременно да включиш това в писмото.
Добре.
Ще ги научим да не си придават много важност.
Г-н Пфефер, бихте ли помолили, г-н Ван Пелс...
да ми подаде солта?
Хм!
Поне този път беше една от техните.
Петер, изправи се!
Всичко е наред.
Не трябваше да си навличаш неприятности заради мен.
Какво си мислиш, че правиш? Сядай веднага!
Я се погледнете.
От вас се очаква да разбирате нещата по-добре.
Как мислите, че се чувстваме ние...
Аз, Петер, и Марго, да ви гледаме да се държите по този начин?
Добър пример ни давате.
Тя е права, знаете ли.
Няма никакво място за дребнавости.
Дайте ми вашата чиния.
Бихте ли желали супа или каша?
Каша, моля.
Г-н Пфефер, ще бъдете ли така любезен...
да подадете тази каша на г-н Ван Пелс?
Ха, ха. Г-н Франк. Г-н Ван Пелс.
Искаш ли малко зеленчуци, Марго.
Ax. Ето една гатанка за теб, Ан.
Какво има четири крака и лети?
Хм?
Кажи ми. - А? Ха, ха!
Кон! Ха, ха!
Какво имаш предвид, кон? - Кон!
Конят не може да лети.
Кон, с мухите при опашката. Хм?
О, не бъди отвратителен.
О, Пати. - Не го разбрах.
Какво имаш предвид?
Кон с мухи на опашката.
Петер!
Радиостанциите от Кьолн съобщиха...
че тази вечер цяла Западна Германия...
трябва да бъде затъмнена до второ нареждане.
Нощните нападения вече причиниха сериозни вреди...
и президента Рузвелт повтори неговото искане...
съюзническите самолети да се въздържат от бомбардировки...
върху цивилни граждани и незащитени градове.
Погледни колко бързо раста, татко.
Двадесет и три, двадесет и четири...
двадесет и пет, двадесет и шест...
A-пчихи...!
Мама каза, че трябва да изпиеш това.
Толкова е неприятно да имаш грип.
Страхувам се да кашлям, да не би някой да чуе.
Харесвам камбаните.
Харесвам като чувам, че има живот, който ни чака.
Марго, какво ти липсва най-много от...
нещата отвън?
Не знам.
Толкова много неща.
Аз копнея за всичко.
Решила съм нещо.
Какво?